Мигел Ернандес
Погребение на въображението

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1978

chitanka.info

Един зидар желаеше… Не беше малко дързък.

Желаеше да изгради от камък, зид по зид,

чудесен дом на вятъра, на свободата бърза

носител пълновластен и честит.

Желаеше хвърката сграда, лека и без грижи.

Не беше малко дързък. Искаше я страстно той.

Как леко камъни-пера, стени от птици движи

въображението в пладнешкия зной.

Градеше. Смееше се. Пееше. От неговите длани,

по-силни от крило на гръмотевичен светлик,

изникваха като подхвръквания стените странни.

Но тези хвъркания не траеха ни миг.

Все пак му бе градиво камъкът. И планината,

ако е дейна, цялата би литнала завчас.

Но камъкът тежи и свлича всичко тежината,

макар и то да е копнеж и жива страст.

Един зидар желаеше. Но камъкът добива

бездушната си плътност съдбоносно някой ден.

Сам зидаше човекът своята тъмница сива.

Във нея с вятъра и той бе повален.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.